Александър Пушкин
Отлитат облаците бели без следа…

Превод от руски: Петър Алипиев, —

chitanka.info

Отлитат облаците бели без следа…[0]

Отлитат облаците бели без следа,

звезда, звезда, печална вечерна звезда!

Лъчът ти посребри посърнали долини

и залива заспал, и планините сини…

Обичам нежно слабия ти плам червен,

отдавна скрити мисли той събужда в мен.

Запомних изгрева ти, радостно светило,

над оня хубав край, де всичко тъй е мило,

де стройните тополи шушнат в синя вис,

де дреме нежна мирта, тъжен кипарис

и сладостно шумят край южен бряг вълните.

Там някога, когато скитах в планините

и влачих край морето свойта самота,

когато легна над колибата нощта,

девойка хубава те търсеше в мъглата

и все те викаше — другарко на душата!

1821

[0] Напечатано в „Полярная звезда“, 1824 г. Написано в Каменка, имението на Давидови в Киевска губерния. В началните стихове се описва хълмистият бряг на река Тясмин. В последните стихове се говори за Ек. Ник. Раевска. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.